Терминъл Сити представляват 20 пресечки нечовешки свят в центъра на Сиатъл.
Преди 10 години мястото бе затворено след масово токсично изтичане. Сега е без вода,
и сега е углавно престъпление да преминеш през тази ограда зад мен.
Терминъл Сити въобще не е пуст; дом е на плъхове, заблудени котки и няколко човека,
a, според докладите, и на увеличаващ се брой трансгенетични,
някои от които направо нечовешки.
Тукашните граждани поставят горящи Х-сове като този,
като предупреждение към трансгенетичните вътре.
- Вървете си от където дойдохте! - Ей, изродозоиди!
2 милиона години еволюция и ето какво се получава - нещастници.
Какво?! Снима ли? Кажи ми, че снима това!
- Здрасти, Мол. - Здрасти, Макс. Как мина?
Интересно как дилърите на дрога нямат чувство за хумор като става дума за пари.
Това трябва да ни държи в играта за няколко седмици
Добре, 'щото има много нови хора тука.
Имаме X-5, X-6, дори няколко 7-мици. Имаме трансхора, аномалии, бременни жени...
Става нещо като Централната гара тука. Трябва ни газ за генератора,
йодни таблетки колкото може по-бързо, одеала, чаршафи, газ за печките, трябва ни храна,
оръжия, патрони, амоняк, пушки, гранати, всичко, което може да задигнем.
О, ще ми трябват още пури. - Ей, нощта е доста кратка.
- Добър вечер, господа. - Здрасти, Макс.
Някои ви наричат терористи. Как ще отговорите на това?
О, хайде де, ние сме само загрижени граждани. Нещо като местна група за наблюдение.
Просто искаме улиците ни да са прочистени от тези мутанти и изроди. Нали разбирате?
Какво? Да чакаме докато ни разбият домовете и ни вземат дъщерите?
- Вярваш ли му на тоя разгонен урод? - Просто трябва да си вървят
откъдето са дошли и да стоят далече от квартала ни.
- Да, махайте се от града, изродени уроди! - Да, точно така, Чарли.
Е? Чухте го, момчета. Да се връщаме в Мантикор.
- Здрасти, Джошуа. - Здрасти.
- Какво правиш? - Знаме.
Нашето знаме. - Да, защото ще ни трябва знаме
когато трансчовешкият тренировъчен тим марширува по 5-то авеню в Деня на Св. Пади.
- Да не забравяме за Игрите. - Ей, стига.
Това сме ти, аз, и те. Това сме всички ние.
А това е откъдето сме дошли - където са ни държали.
- В мрака. - Тайно.
И това е, където сме сега, защото нашата кръв бива проливана.
А това е където искаме да отидем.
- На светло. - Да.
Разбирате ли, че да изкараме тази група може да изложи на риск прикритието ми от Агенцията?
Агенцията ти служеше добре, Еймс, но Тайното събрание смята, че...
С цялото ми уважение към Тайното събрание, но със сила няма да решим проблема.
Не просто сила. Фаланкс са най-доброто, което имаме,
елитът на военната развъдна линия, върхът на нашето копие.
Идват директно по заповед на Тайното събрание, тъй че, разискването е безмислено.
Прекланям се пред мъдростта.
- Fe'nos tol. Аз съм Тула, водач на групата. - Fe'nos tol.
Много съм слушала за теб, Братко Уайт. Очудвам се как не си успял да се справиш с едно момиче.
- Твоята цел не е просто едно момиче. - Оправдаваш неуспеха си като ласкаеш врага си?
452 е заплаха за всичко, над което сме работили поколения наред.
Смъртта й е главната ни цел.
Не бой се, Братко. Ще почистим твоята каша.
Съжалявам, няма да го преведа това. Муааахаха.
Джесика Алба (Ммммммакс).
Mайкъл Уедърли (Логън),
Дейвид Дюранд (Джошуа), Дженсън Екълс (Бен, Алек),
Мартин Къминс (Уайт), Валари Милър (Ор. Синди).
Продуцент на сериала: Джеймс Камерън ("Терминатор 2") "Нацията на изродите", 21 последен епизод @_@.
- Виждалa ли си моето момиче? - Не. Трябва ли да се пооправя?
Не, добре си.
Ей, хора, вижте това.
- Това е шапка. - Да, с въртяща се периферия,
та да можеш да се представиш.
Да, да представиш огромната си простотия.
Твое мнение.
Добре, сладурче.
Скай, Нормъл, кажете една добра дума?
For he's a jolly good fellow, for he's a jolly good fellow,
for he's a jolly good felloooow...(популярна песничка) - Съвсем полуде.
Честит рожден ден, човече.
Нямам рожден ден.
Да, ама така пише в заявлението ти за работа.
O. Да. Да. Човече, нищо не ти убягва, нали Нормъл?
Това го направих без яйца и брашно.
Знам, че си пазиш добрата физика.
Давай. Духни.
Между другото, ако видиш мързеливата си колежка Макс, кажи й, че е уволнена.
Ще е тук след минута.
- Мислиш ли, че се хващам за твоя куп лъжи? - Много е стриктен.
Продължавай да я покриваш и ще бегаш оттука, госпожичке.
Обещаваш ли?
- Рутинна процедура на СДС-то [ :)) ]. - Да, да те спаси от токсичната ти приятелка
- Не го мисля последното. - Споко.
- Неудобно ми е - На мене също.
Но по-добре ги провери преди да изчезнат.
- Кога се появиха? - Миналата нощ.
Та, някакъв шанс да преведеш това?
Стой мирно.
Напредвам, но...
... има празноти.
Може би не. Съжалявам.
- Хмм. - Какво "Хмм"?
Просто "Хмм".
Ako Сандеман е сложил това в генома ти заедно с баркода,
то това е част от план. - Да, е, вместо да ми превръща кожата на карта,
защо не ми даде някое хубаво умение като, рентгенови очи или нещо такова?
Може да го е направил.
Може да не се е появило още.
Трябва да вървя.
Да.
Може ли да ме закопчаеш?
Много съм закъсняла, пък и трябва да ходя вкъщи да се преоблека, и...
Благодаря за това.
- Да. Ще ти звънна ако нещо разбера. - Добре.
Да.
Сигурно ли е, че това е пътят?
Така мисля.
Южно по Седми. Имаме около половин километър.
Ще се справиш ли?
Да.
Ей! Върни се, бързо!
Влизай. Влизай.
Върви!
- Здрасти. Аз съм Джем, X-5. Това е Далтън. - X-6.
- Джошуа. Имаш бебе? - Да.
- Кога е терминът ти? -Миналата седмица.
Държах краката си кръстосани докато стигна до Обетованата земя.
Да, ами, Терминъл Сити не е точно Обетованата земя, мила,
но имаме тук няколко човека с медицински знания... - Пази се!
- Добре ли са всички? - Да, така мисля.
Гадният изрод дава заден без да гледа.
Трябва да вървим.
Хм, трябва да тръгваме. - Да, Да, чакай.
Не пали?
Това не е добре. Имаме си компания.
Ох, трябва да изчезваме. Трябва, веднага!
Смелост, куче. Ти искаше малко екшън.
- Oпа. - Ей! Хулиган! Виж какво направи на камьона ми!
- Oпа. - Хулигане?
Опа.
Имаш предвид г-н Хулиган, нали?
По дяволите. Един от онея изроди.
Това ме заболя.
Едно нещо ще кажа за нормалните - знаят кога да бягат.
- Може би и ние трябва да бегаме. - Ние не бегаме, ние се оттегляме.
- Гласувайте за Макс. - Мъниче, мъниче, нещата са с краката наопаки, ЗАКЪСАЛИ СМЕ,
хора викат, а Джем си държи краката кръстосани да не излезне бебето!
- Какво, къде си? - В Саут Маркет...
Ти си някъде при Джем Пони. Намери Алек; ще ти даде кола. Разбра ли?
Джошуа? - Макс? Макс?
Батерията умре. Каза Джем Пони, после батерията падна.
- По кой път? Хайде! - Ела, ела!
Върви, бързо!
Направете път!
Опа! Изроди! Виж това!
... Имаме заподозрени.
Преследвам ги!
Алек! Толкова съм щастлив да те видя.
- Ухх. - Tова е Джем. Има бебе.
O, затова естествено реши да минеш покрай Джем Пони посред бял ден.
Макс ми каза да дойда при тебе, да ни дадеш кола и да се оттеглим...
Не се оглеждай, продължавай напред.
Ти, с качулката! Хвърли оръжието!
Хвърли го долу сега! Сложи ръце на тила!
- Не мърдай! - Ей, ей, ей!
Назад или той е мъртъв!
Казах, назад или е мъртъв!
Престори се. - Да, нема проблема.
О, това ще е интересно. - Какво подяволите става тука.
- Не ми разваляй прикритието. - Това не е добре.
- Има ли задна врата? - Да.
Добре, никой да не мърда!
Те държат момчето ми.
- НЕ, не, назад! - Стой на място! Казах стой!
Назад!
Стой там, изроде невиждан!
Кървиш.
Да, куршумите го правят това.
Добре, сега си на сигурно място.
Не...
... Сега съм на сигурно място.
- Никой няма да излиза! - Никой да не мърда!
Сиси е една от тях? Супер!
Сиси, обади се на базата. Кажи им, че сме закъсали.
- Джошуа, отпред. Мол, отзад? - Дадено.
- Хлапе, как е името ти? - Далтън.
Добре, Далтън, защо не се качиш горе и не наблюдаваш улицата?
- Златното ми момче е мутант. - Предпочитаме "Генетично подсилени."
- Прибери ме, боже. - Внимавай какво си пожелаваш.
Вие в сградата!
Говори Полицейското управление на Сиатъл.
Обкръжени сте. Хвърлете оръжията си
и излезте с вдигнати ръце,
и ще получите справедлив процес.
Хвърлете оръжията си,
и излезте с ръце на тила.
Здрасти. Кой е поръчал пица?
- Мой ред. - Заповядай.
Какво е това?
- Това е дупка в тялото ми, направена от куршум. - Случвало ми се е. Провери новините.
- Здрасти. Как е Джем? - Момичето има бебе.
Още мога да се движа, ако трябва да се местим.
Превръща се на свинеферма там.
Кой е казал, че можеш да ставаш?
Ъъ, тоалетната.
Ей!
Никакви снимки повече.
- Върви. - Ъъ...
Върви!
- Кой те е назначил? - Тези хора не са врагове.
Не бъди така сигурна.
Грешен номер си ти. Нито веднъж не си успяла да ме излъжеш, госпожице.
Да, бе. Трансгенетична Централа, точно под носа ти.
Млъквай.
Добре хора, слушайте. Знам, че нещата са напрегнати тука...
Брех, чудя се защо ли.
Но ако поседите малко и бъдете търпеливи аз и моите ще се уметем.
Ами имам интересна новина за тебе, приятелко. Аз и моите се умитаме още сега.
Хайде, хора. Би-бип! Хайде, да видим удара ти, жабаре!
Никой никого няма да удря. Сега си седни на нащърбения задник.
O, ти не само си една от сестрите на Сафо, а си и една от тях!
Не. Аз съм приятелка на Макс, на Алек, на Сиси, и другите като тях.
Ще се махаме оттук, а те да изгорят. - Ами, нямам проблем с това.
Аз пък имам.
И си мисля, че всеки тук има, който е с моето момиче.
Така, че защо да не го обсъдим и да направим така, че никой да не пострада.
Става ли?
По-малко от час откакто група трансгенетични и трансхора се
барикадираха в тази сграда - офисите на куриерски услуги "Джем Пони" -
но вече има гневни тълпи, скандиращи анти-трансгенетични лозунги.
Преди малко една неизвестна жена най-вероятно задигнала полицейски робот.
Някак-си е прелетяла полицейския кордона и е влетяла вътре,
където заподозрените са се барикадирали. Полицията подозира, че тя също е трансгенетична,
дошла на помощ на заподозрените.
Да.
- Добри новини. Намерихме целта си. - Отлично.
Лошата новина е, че е заобиколена от полицията на цял Сиатъл,
всички ченгета, моята Агенцията, и всяка новинарска медия в града.
Това прави нещата по-трудни.
Мисля, че можем да им я вземем под носа. Искам само малко време да уредя нещата.
Бъди готова. - Винаги.
- Махнете мутантите от града! - Стойте зад барикадите!
Къде ми е телефонът, по дяволите? Още преди 10 мин. трябваше да има защитна преграда.
И ги махни тези журналисти зад барикадите!
Следващият с камера на улицата, ще пострада от моите ръце. .
- Специален агент Еймс Уайт. - Готина значка, снимката прилича на тебе.
Оценявам, че държиш фронта, Детектив. Оттук взимаме ние.
Радвам се. Няма да изпусна рецитала на момчето ми следобед.
Разкарай тоя идиот оттука.
Не си ми в категорията, детективе. Накарай момчетата ти да отстъпят.
Не преди всички заложници не излезнат живи и здрави. Къде ми е телефинът?
Това не е просто банда, която краде телевизори.
Те са тренирани, генетично подсилени машини за убиване.
Доколкото знам никой не е мъртъв още и се надявам така да си остане.
Така, че ми се ще ти и твоят нежен приятел да отстъпите зад барикадите, за да си върша работата.
- Караш ме да действам против волята ти? - КАквото щеш прави, Специален агент Уайт.
Само го прави някъде другаде!
Къде е тоя телефон, бе?
Икономиката и без това не е добре, искате да им вземете работата ли?
Искате да живеят до вас, да раждат мутантските си деца?
Тези мутанти са обида към природата. Не заслужават да живеят.
Къде е отговорността? Кой я поема? Никой!
Тея изроди се разрастват. Те правят каквото си поискат.
Имат защитник може би? Това са неестествени същества.
Не трябва да са живи. Не го заслужават.
Трябва да ги поставят в редица с учените и дабъдат разстреляни като бесни кучета.
Тея изродоиди ми смазаха камьона. Взимат ми от залъка.
Истинска закъсация, мъниче.
Трябва да сме силни, всичко ще е наред.
Не знам. Начина, по който ме гледат хората...
Не знам дали някога ще е наред.
Казвам ви: да мрат изродите,
или да си ходят в помийната яма, от която са дошли! Да!
Ако е пратка, вземи номер.
- Говорете. - Детектив Рамон Клемънт от Сиатълската полиция.
Кой е? - Нека опростим нещата, казвайте ми 452.
Добре... 452.
Искам каравана, паркирана отпред, пълна догоре с газ.
Преди да ми дадеш списъка си за Коледа,
защо не оставиш хората да си вървят?
Не преди да получа транспорт и безопасно преминаване.
Знам, че там има ранен мъж и бременна жена, които имат нужда от лекарска намеса.
Просто една каравана. Ще се справим сами.
Ако се съглася с условията ти, кога ще получа заложниците?
Половината когато караваната е отвън, другата когато потеглим оттук.
- И накъде? - Не е далече. Ще стигнем за вечеря.
Мечтаеш си, че ще ни пуснат да си тръгнем необезпокоявано.
Нека ти влезне в главата - те просто ни искат мъртви.
О, няма нужда да спорим за човешките права,
Щом те не са хора, нямат и права.
Дори и души нямат. И по-лошо,
защото животните също нямат души, но са създадени да са тук.
Но тези тука Господ даже намерение да ги прави е нямал.
Те са обида към всичко, което той е създал.
Здрасти, Макс. Надявах се, че може би ще ми дадеш едно интервю
за живота ти като секси трансгенетична жена, търсеща спасение в Америка след Пулса?
Не.
Съжалявам, приятел. Все тая.
Кажи ми, моля те, че той не е бащата на бебето.
Той беше друг X-5. Бяхме партньори за размножаването.
Звучи романтично.
Не беше.
- Какво имаш? - Главоболие. И превозното средство.
Сега пусни заложниците.
Почва се.
Хората ни на позиции.
Как изглежда?
НЕ знамI Опасно е. Имаме снайперисти на покрива и вратите на автобуса от другата страна.
Да, доста е населено.
Добре, ще се наложи да използваш куриерите като предпазен щит.
Добре.
Клемънт! Искам снайперистите да се изтеглят или няма сделка.
Снайперистите да се изтеглят.
Добре, чисто е.
Пожелай ми късмет.
Първата група излиза!
Добре, хора. С вдигнати ръце, бавно?
Внимателно.
Оттук. Дръжте ръце във въздуха. Към барикадите.
Добре, 452, ключовете са в автобуса. Топката е в тебе.
Добре, хора. Няма да стрелят по нас, имаме бременна жена и дете.
Не знаят кои са трансгенетични и кои не.
Да, на някои от нас доста им личи.
Хайде. - Видяха те, ууу...
Летейки над главите им. Ще те хванат.
Мерси.
Не знаят за мен.
- Ами помогни да опазим момичето ми. - Добре, хора, да влизаме.
Това е моят златен материал, човече.
Да вървим.
Чакайте сигнала ми.
Стреляй.
Макс!
Върви! Върни се!
Спрете стрелбата!
- Прекратете стрелбата! - Движи се, бързо!
Бързо назад! Покрийте вратата!
Някой друг да пострада? - Не.
Добре, долу. Всички на пода.
Долу, стойте там. Ниско долу.
Убиха я.
Погрижи се за Джем.
Защо го направиха?
Сторихме всичко, което искаха.
Заради тебе. Казах ти да не им вярваш.
Не бяха ченгетата. Беше Уайт.
- Уайт е там? - Да, момчетата на Уайт го направиха. Tе убиха Сиси.
Прецакаха всичко нарочно, за да създадат суматоха.
Да, е, получи се.
Каква е разликата кой е стрелял? Всички ни искат мъртви!
- Успокойте се всички. - Няма да чакам да пробват отново.
- Ей! - Какво правиш?
Докато не получим безопасно преминаваме, ще убиваме по един заложник на час.
- Пусни го! - Не взимам нареждания от тебе, хлапе.
Да, но ще вземеш от мене. Пусни го сега.
Трябва да им покажем, че не се шегуваме или сме мъртви!
Добра идея.
Почни да стреляш хора, 'щото Уайт това иска,
и след това ще докажеш, че си чудовището, за което те мислят.
Тихо! Не си един от нас!
Не, не съм, но съм тук с тебе, нали?
Добре, хора, слушайте!
АКо не сме единни, няма да оживеем.
Разбираш ли?
Добре.
Но ако доближат ще почна да ги стрелям.
Хайде, Джошуа.
Джошуа...
Джошуа!
Благодаря, хора. На косъм беше.
Ти грозен урод!
Разкарай се от моя случай или кулна се, ще ти сритам задника.
- Май снайперистите ти се унесоха малко. - Бяха твоите хора,
и двамата го знаем. - Знаем ли го?
Не знам за това, но знам, че
това бе получено по факса от офиса на губернатора.
Значи имаш приятели в голямото Добрутро. Трябва ли да съм впечатлен?
Обърни внимание на мястото, където пише, че съм опълномощен да действам.
Сгафи, Лейтенант. - Да, като гласувах за тоя ловец.
Сега моят екип ще проникне вътре и ще свърши цялата работа,
а ти ще си далече оттук. Благодаря все пак.
Мамка му.
Не си виновна.
За всичко съм виновна. Пуснах целия тоя народ по света.
Няма място за нас в този свят, никъде няма място.
Даде им свобода, Макс. Лошото е, че дори да си на свобода...
... никога не си свободен.
Напъвай, напъвай. Taka, момиче.
Да, напъвай! Напъвай.
Не, не така. Чакай. Нищо ли не знаеш за израждане на бебета?
Да напъва е точно обратното на това, което трябва да прави.
Чуй, искам да си поемеш дъх, да се успокоиш, Дишай, отпускай, ок?
Дишай и отпускай. Така, така.
Добре, добре, ти си доста закъсняла. Така, че малко остана.
Искам да дишаш с диафрагмата си, става ли?
- И знаеш това от кого? - Татко беше фермер.
Знам вътрешността на телица по-добре от тебе.
Добре. Страхотно.
- Трябва ми оръжие. - Вън си от боя, войнико.
Аз и бебето ми ще се измъкнем живи оттук.
Раждаш бебето и ти пазим гърба, добре ли е така?
Просто дишай, мила.
Викам да убием тея хлебарки.
Да ги изгорим докато не са се разпръснали и развъдили.
Клемънт, Уайт е. Настъпваме с моите хора. Не се намесвай.
Това е твоят свят.
Какво е това? Какви са тея хора?
- Назаем са от друга Агенция. - Каква Агенция?
Не знам какво става тук, сър. - Нека го кажем така.
Не си подготвен за тази операция. Разкарай хората и затвори периметъра.
Върви. Веднага.
Виж ги.
Като я изнесем в плик, те ще се хилят и ще пляскат.
Никога няма да разберат, че е била единствената им надежда.
Уайт иска мен. Излизам.
- Няма начин. -Той иска това да приключи
възможно най-зле, и няма да позволя това да стане.
- Макс, няма да излизаш. - Трябва.
Макс, слушай ме.
Като си тръгна, аз преведох руните по кожата ти.
- Послание от Татко ли е? - Точно така.
Мисля, че е завършено сега. Символите имат много значения, но същността е нещо като:
"Когато булото на смъртта покрие земята,
този, чиято сила е скрита, ще освободи безпомощните."
- Какво означава това? - Нещо много, много лошо -
в библейски смисъл лошо - ще се случи.
И ти си тази, която ще го спре.
Виж, ако всичко е само защото Уайт иска да вземе Макс - специално Макс -
мисля, че тя трябва да излезне. - Забрави.
Не, излиза, показва му се, после тя е бърза, и има шанс.
- Не. - Тогава ще ни остави намира,
защото ще знае, че тя не е тук. - Не, не, в никакъв случай, Мол!
- Събуди се, шимпанзе! Нямаме друг избор! - Не, ти се събуди.
Ако тя е ключът към спасяването на милиони хора от апокалипсис...
Твоите хора или моите хора?
Хора!
Живи същества като теб и мен!
Идват, идват. Носете Джем. Хайде, да вървим!
- Не чувам нищо. - Шшш! Джошуа, носи Джем.
- Макс, чисто е. - Не спори с мен. Далтън, хайде.
Хайде. Всички горе, веднага. Хайде, след мен.
Чакайте.
Хайде.
- Помнете, главна цел ни е 452. - А заложниците?
Нека покажем на зрителите какво е мутантската заплаха за невинните хора.
Изкарайте заложниците, изроди, Хлапето... изкарайте всичко с пулс.
Хайде, хора, влизайте. Покривайте се. До края.
Скечи, дръж ги тихи и долу.
Скрийте се зад бюрото. Хайде, бързо!
Зад бюрото.
- Мол! - Върви, върви!
Покрийте се.
Чакайте сигнала ми.
Ще удариме силно, бързо и не отстъпваме.
Това е за всички, които умряха, хора.
Шшщ. Чакай.
- 452. - Просто почвай.
Добре, време е да напънеш. Хайде.
Напъвай, напъвай с цялата си сила с пълна сила...
Добре, появява се. Появява се.
Добре, детето се появява. Виждам главичката му.
Сега трябва да се пребориш, да напънеш.
Напъвай надолу, силно, напъвай, мила. Силно.
Това е. Добре.
Хайде! Напъвай, напъвай, напъвай!
- Добре ли си? - Да.
Сега последен голям напън. Наистина трябва да тласнеш надолу. Хайде.
- Стой долу! - Макс! Чисто е!
Чисто е!
Джошуа, не. Джошуа, не!
- Заслужава да умре!
Той уби Ани! - Не, той МНОГО заслужава да умре.
Но ако го убиеш сега, това, което хората ще помнят днес е, че
трансгенетичните са убили човек по жесток начин...
... И никога няма да спрат да ни преследват.
Доведи си напомпаните момичета когато поискаш.
Ще съм щастлива да им сритам задника.
- Не сме свършили. - Fe'nos tol, кучко.
Ето. О, какво мило създание.
Няма баркод. Тя няма баркод.
- Значи е свободна. - Не, още не е.
Оръжията долу! Задръж стрелбата! Групата излиза!
Хайде.
Федерални агенти! Назад!
Искам ви назад. Мърдайте! Може да е токсично, хора.
Направи дупка. Мърдай, мърдай!
Хайде.
Агент Уайт иска твоите хора да обезопасят мястото.
Хайде! Хайде! Хайде, Хайде!
Трябва да реквизираме тази линейка.
Агент Уайт не обича да го бавят, детективе.
Добре, ние поемаме оттук -
освен ако не искате да ви запушат в обеззаразяващ маркуч.
Изчисти барикадите. Изчисти барикадите.
Изчисти ги! Хайде!
Бавно и полека.
Движение, хайде, движение! Хайде! Движи се!
Движение, движение! Махнете се от пътя!
Добре, къде отиваме?
- Просто карай. - Да пусна сирените?
Карай, бре, ненормалнико!
Добре, да влизаме вътре.
- Чисто е. - Да, за това говоря, сладурче.
- Всичко е наред. - Чудесно, много сме яки!
Просто да одбележа, онова маце ти сритваше задника.
Знам. Оставих я.
Добре. Към Терминъл Сити.
- Някой ранен? - Не, добре сме.
Но, по-добре отиди да провериш горе.
Специален Агент Уайт.
Какво? Трансгенетичните ви завързаха и ви взеха униформите?
Няма начин.
И искате да ги проследя?
Добра идея.
Имаме компания.
Спрете превозното средство или ще открием огън.
Спрете сега или ще използваме омъртвяваша сила.
Не спирай, карай.
- У, какво да правя? - Карай.
Следвай Макс. Тя знае какво прави.
Добре.
- Право през вратите. - Дръжте се.
Ще направиш десен, после ляв и после право през рампата.
Право през сградата.
Край на историята.
Хвърлете оръжието и дръжте ръцете да ги виждам.
- Какъв е планът сега? - Макс?
Хвърлете оръжията!
- Чу човека. - Това е тъпо.
Бих се със закона и законът победи.
Хвърлете оръжието и дръжте ръцете да ги виждам.
Хвърлете ги. Веднага!
Отдръпнете се от превозното средство и дръжте ръцете горе.
Направете го!
Горе ръцете. Дръж ги горе!
Горе ръцете.
Хвърлете оръжието и дръжте ръцете горе.
На колене и ръцете на тила.
На колене веднага.
Направете го!
452?
Наричай ме Макс.
- Мисля, че е по-добре да паднеш на колене на земята. - Всъщност, аз си мисля, че ти трябва да бегаш.
- Няма да ти го повтарям. - Няма да ти го повтарям.
Може да ни арестувате,
но може и да поизлезнете на по бира.
Добре, добре, всички назад.
Всички назад, зад заграждението!
Хайде, движение!
Днес ни предпази от кървава баня и аз уважавам това.
- И ти се държа добре. - Но не спечели нищо.
Ще стане много неприятно, и в сичко е на моята глава.
Животът на тези хора зависи от теб и решенията които правиш.
Моля се да взимаш правилните...
... Макс.
Бягаме и заобикаляме. Разделяме се на групи, избираме азимут, и се скриваме.
Не, оставаме тук.
След два часа тук ще е покрито с ченгета.
Танкове, Национална отбрана, ченге на всяка миля.
- Ще си изкопаем собствения гроб, Макс. - Мол е прав. Ако тръгнем сега,
никога няма да успеят да ни хванат всичкитеl.
Къде ще отидем?
Не мога да ви забраня да се криете или бягате, но аз приключих с това да бягам и да се крия.
Няма повече да живея живота си така. Не ви ли омръзна да живеете в мрака?
НЕ искате ли да усетите слънцето върху лицето ви?
Да си имате място, което е ваше без да се страхувате да вървите по улицатаd?
Те ни създадоха, тренираха ни да защитаваме тази страна.
Време е да се изправят срещу нас и да вземат отговорност,
вместо да се опитват да ни изхвърлят като боклук.
Направени сме в Америка и няма да ходим никъде.
Наричат ни изроди, накого му пука? Днес съм горда да се нарека изрод.
И днес ще се противопоставим, тук и сега.
Кой е с мен?
Какво по дяволитеl.
Хайде.
Кажете за вашия похитител? Как изглеждат тези същества?
Вярно ли е, че израждахте трансгенетично бебе? - Да, така е.
И тя е едно чудесно, подскачащо момиче. - Значи, казвате, че не всички са чудовища?
Чудовища? Нее. Не повече от мен и вас.
Ехо, здрасти, Спарки. Не ти е кънтри клуб това.
Би-бип! Движениее!
С настъпването на зората, започва трети ден от обсадата на Терминъл Сити,
ситуацията е напрегната, но без промяна.
След като няколко стотин трансгенетични все още са барикадирани в забранената зона,
полицията и Национална отбрана неловко наблюдават -
всяка чудеща се какво ще направи другата.
Виж какво направи сега. Мир. Край.